Fico! - Braulio.
Godt nytår.
Hvordan går det?
Det er Aurora. Det er kaptajn Castel og hans yndige kone Maria Cristina.
Det her er vores år. Jeg er blevet forfremmet.
Tillykke. Og tak.
Det var ikke, fordi han er din bror, men fordi du er min yndlingspitcher.
Hvis du tager fejl, kan selv dit bedste skud ikke redde dig.
Lad os danse.
Godt nytår.
Mine damer og herrer.
Det er næsten nytår her i El Tropico og i hele verden!
Motoren kører!
Vi tæller ned! Fem! Fire!
Tre! To! 1959! Godt nytår, alle sammen!
Godt nytår.
Et nyt år, et nyt liv, som man siger.
Det håber jeg da.
Mine damer og herrer, Cubas præsident.
Krigskammerater, venner...
Godt nytår!
Salud!
Hvorfor er du så ulykkelig?
Jeg er ikke ulykkelig. Jeg er bare trist.
Det skal du ikke være. - Det ligger til mig.
Skøned ligger til dig. - Tristhed kan være smuk.
Mine damer og herrer, vi har en vigtig meddelelse!
Præsident Batista har forladt landet for altid.
Lad os fejre det nye Cuba! Musik!
Castro leve!
Vi takker Gud for alt, hvad han har givet os.
For vores kærlighed, som vi aldrig må tage for givet.
Må den blomstre, for den er hans gave til os. Amen.
Du ser lykkelig ud. - Det er jeg også.
Er du? - Jeg?
Jeg elsker dig.
Og jeg elsker dig.
Jeg drømte om os. Luis var der også.
Hvad sagde han? - At det var helt i orden.
Hvad synes du?
Elsker du mig virkelig?
Det sagde jeg jo. - Sig det igen.
Som sagt...
Jeg elsker dig.
FIDEL CASTRO GÅR IND I HAVANNA De er fremtiden.
Jeg er den eneste, der tør vende ryggen til dem.
Mens alle andre betragter den skæggede Godiva, serjeg væk.
Se, hvor glade folk er.
Folk er lige, når de fester.
Lidelse adskiller dem.
Jeg vil gerne se cellerne. - Hvilke celler?
Jeg har en ven, der sidder fanget her.
Når en overordnet taler til en, står man ret. Er det forstået?
Rør.
Jeg må tale med dig.
Hvorfor har du ikke givet lyd? Hvad med din familie?
Hvad er det, du vil? - Hvad jeg vil?
Hvad nu? Må jeg ikke røre dig?
Castel sidder i en af cellerne. - Her er ingen celler. Kun buret.
Følg mig derhen.
Hold op med det pis, og følg mig derhen!
Braulio!
Kom herhen.
Fico.
Nu er du pludselig ikke så kæk.
Rolig, rolig.
Få mig ud herfra. - Det skal jeg nok.
Jeg er ikke noget dyr.
Jeg fortjener et ordentligt fængsel.
Du har selv bygget det her.
Jeg er ikke uskyldig, men jeg har ikke slået nogen ihjel.
Du nyder bare at stikke folks øjne ud og pisse på dem.
Han reddede dit liv! - Ja, for at gøre dig en tjeneste!
Han lyver. - Jeg tager mig af det.
Se på mig.
Jeg skal nok ordne det her.
Jeg stoler på dig. Du kom tilbage.
Han har tid til dig nu.
Det er altså dig, der er danser?
Che, jeg vil spørge...
Comandante Guevara. Kun mine kammerater kalder mig Che.
Hvad kan jeg gøre for dig? - Jeg har en ven. Kaptajn Castel.
Forhenværende kaptajn. - Han sidder fanget her.
Ikke længere.
Er han fri? - Det kan man godt kalde det.
Hvad mener du? - Som La Rochefoucault sagde.
"Der er to ting, vi ikke kan konfrontere: Solen og døden."
Her får man chancen for at konfrontere begge dele.
Vi skød din ven i morges.
Hvorfor bruger du energi på sådan et svin?
Hvorfor?
Tag tilbage til din klub, og underhold de rige.
Kom så, Fico.
Gå.
Stop!
Det er for militant.
Smid geværerne, piger.
Nu er det meget lidt militant.
Stands musikken! Stands musikken!
Hvem er du? - Zoraida Munoz fra Musikerforbundet.
Hvem har givet dig lov til at komme? - Det har regeringen.
Du ejer klubben, men vi ejer orkestret.
Er det rigtigt? - Ja.
Jeg bestemmer, om de må spille eller ej.
Er det rigtigt? - Vi er medlem af forbundet.
Hvorfor vil du stoppe showet?
Saxofoner er blevet forbudt. Den er imperialisternes instrument.
Saxofonen blev opfundet af en belgier ved navn Sax!
Er du klar over, hvad de belgiske imperialister laver i Congo?
Det siger du ikke?
Hvis orkestret skal spille, må du undvære saxofonen.
Ellers stopperjeg showet.
Er der ikke mange rebeller her?
Er hærens soldater her ikke?
Så udvis noget disciplin, og hold jeres mund!
Flot. - Hvad er der galt med det?
Ud over at de henrettede min ven uden rettergang -
og truer med at lukke klubben, fordi saxofoner er blevet forbudt?
Ud over det?
Hvad med duerne? Man skal holde sig fra duer.
Man skal aldrig arbejde med duer.
Det koster.
Vi slipper da for Meyer Lansky. - De her er værre.
Skål for et Cuba libre. Hvad så nu?
Lad os tage hen på Hernandos.
Hernandos Hule. Det klinger da.
Jeg smutter.
Hvilket betyder, at jeg ikke lige smutter med.
Dans med mig.
Hvad er der?
Hvad nu?
Cuba er med dig, Fidel.
Det er Fidel. - Ham, der optrådte med en due.
Jeg vil gerne hilse på ham. - Det er for tidligt på dagen.
Der er noget, jeg gerne vil sige til ham.
Vil du gå med mig derhen? Jeg vil gerne tale med ham.
Nej. - Så går jeg selv.
Fidel har inviteret os på morgenmad. - Invitationen gælder vist kun dig.
Jeg kan ikke sige nej. - Og jeg kan ikke sidde og vente.
Er du jaloux? - På sådan en cirkusdirektør? Næppe.
Jeg troede aldrig, du betalte. - Før eller siden betalerjeg altid.
Cecilia. Var det Ricardo?
Nej, det var bare nogen, der var gået forkert.
Aurora, eller skulle jeg sige companera?
Jeg skulle hilse fra Fidel. Han kunne desværre ikke være her.
Han bad mig give dig et tilbud.
Der er godt og dårligt nyt. - Nogen, jeg kender?
"Aurora Bernal de Fellove, enke efter martyren -
Luis Fellove, som blev dræbt under massakren på Humboldt Street -
efter angrebet på præsidentpaladset.
Kammerat Aurora er blevet udnævnt til Årets Revolutionsenke."
Godt skrevet. Betyder "revolutionsenke", -
at hun var gift med revolutionen, men at den nu er død?
Og skete det i år?
Selv jeg skriver bedre.
Det lægger op til... Slå nu ørerne ud:
"Revolutionens Glade Enke."
Nogle sange og den slags. Du kunne sætte musicalen op her.
Den ide vil jeg forfølge. Jeg prøver at få rettighederne i hus.
Hej, Fico. Du har ikke ringet.
Jeg har haft travlt. - Du forsvandt bare. Jeg savner dig.
Jeg har travlt.
Har du set avisen? Er det ikke dejligt?
Jo, det er.
Luis ville have været stolt.
De holder en fest for mig. Vil du komme?
En anden gang måske.
Okay. Ring til mig. Jeg elsker dig.
Du er i skudlinjen igen.
Ja?
Vi lukker klubben på grund af hasardspil.
Hasardspil? - To scenefunktionærer spillede kort.
Er det forbudt? - Ja. Det distraherer masserne.
"Opium for folket", som Marx sagde. - Var det ikke religion?
Det sagde han også. - Karl eller Groucho?
Dit røvhul! - Det er også et ulovligt kortspil.
Regeringen afgør, hvornår og om klubben kan åbnes igen.
Dumme svin!
Jeg er kunstner, for fanden i helvede!
Min nevø, den store helt!
Hvor er det dejligt at se dig.
Der er nu ikke noget som en gammel Victrola.
Jeg skulle lige til at gå en runde, men først skal vi have os en drink.
Bagefter går vi en tur og sludrer og ryger en cigar...
...og så skal vi have noget mad, Ricardito.
Er her ikke smukt?
Den er ung endnu, men den har bestemt potentiale.
Nårjeg dør...
...bliver alt det her dit.
Nej, det gør ej. - Jo. Men først nårjeg er død.
Det tilhører revolutionen. - Revolutionen løber ud i sandet.
Jeg har set det før.
Menocal, Machado, Batista.
Hvor er de nu?
Væk.
Fidel Castro vil også forsvinde, men jorden...
Jorden vil bestå.
Fidel Castro har sendt mig for at overtage jorden.
Hvad snakker du om? - Jeg skal bortvise dig.
Jorden tilhører nu staten. Vær venlig at forsvinde.
Hvad er det, du siger, nevø?
Min gudsøn. Mit kød og blod.
Hvor vover du at bede mig forsvinde!
At du ikke skammer dig!
Tror du, jeg vil forlade mit hus og min jord?
Jeg har knoklet for hårdt til bare at give jorden fra mig!
Det her er fremtiden. - Fremtiden?
Jeg er pisseligeglad med din fremtid!
De kan bare prøve på at tage det fra mig!
Slap af.
Tænker du ikke på...
...din familie?
Hjælp!
Op med hovedet.
Hjælp!
Goddag, far. - Hej, min dreng.
Hvor er det dejligt at høre.
Ingen siger goddag længere. Alle siger farvel.
Det gør mig ondt.
Min bror hviler i fred...
...men Ricardo må leve med det, han har gjort.
Det er så trist.
Men jeg vil hellere tale om dig.
Kan du huske det, du sagde om ågerkarlene i templet?
Den selvudnævnte Kristus er kommet med sin pisk.
Ja.
Federico.
Din mor og jeg er bekymrede for dig.
Du bør forlade landet. - Min plads er her hos jer.
Jeg rejser ikke uden jer.
Hør nu på mig. Hør nu på mig.
Her i livet skal man både vide, hvornår man skal komme, -
og hvornår man skal gå.
Du skal hen et sted, hvor man kan udtrykke sig frit.
Så vil vi få det bedre.
Vi skal nok klare os, Fico.
Jeg har ikke så meget at give dig. - Du har været et forbillede for mig.
Vores families fremtid ligger i dine hænder.
Cuba har altid været fyldt med lys.
Det har aldrig før været mørkt midt på dagen.
Jeg er så stolt af dig.
Nu gør jeg noget, jeg altid gjorde, da du var lille.
Der er ikke så meget. - Undskyld.
Undskyld.
Hvor kunne du? Se på mig!
Hvad er der blevet af dig, Ricardo?
Du forråder dit fædreland og vanærer din familie.
Du er fortabt, min dreng.
Det er du.
Bare jeg kunne begynde på en frisk. - Jeg elsker en frisk begyndelse.
Hvorfor det? - Forventningens glæde.
Optimisme.
Hvad med slutningen? - Ordet siger det hele.
Jeg hader slutninger.
Medmindre slutningen er begyndelsen, og begyndelsen derfor er slutningen.
Så villejeg elske slutningen.
Hvor er vi nu?
Hvis man ikke ved, hvor man er, så er man midt i det hele.
BAGLÆNS? IKKE ET ENESTE SKRIDT! IKKE ENGANG FOR AT FÅ FART PÅ.
HVAD SKAL VI MED VALG? FOLKET HAR ALLEREDE VALGT.
Min stemme var ellers udslagsgivende.
Jeg har en bekendtgørelse.
Der er ingen dessert.
Der er rationering på maden.
Må jeg?
Hvad med et par ord fra manden uden navn?
Okay.
Mine damer og herrer.
Federico Fellove rejser fra os.
Jeg tror både, det bliver godt for ham, og godt for os.
Fico skal til New York. Et mekka for showbusiness.
Der skal jeg også hen engang.
Jeg ved, du vil byde os velkommen med åbne arme.
Mine damer og herrer. For første gang er forfatteren stum.
Jeg redder dig.
Jeg vil gerne sige noget.
Jeg vil bare sige, at dette øjeblik betyder utrolig meget for mig.
Det vil jeg altid huske.
Altid. Det er meget længe.
Han er sammen med mig.
Vil du have en drink? - Nej, jeg er i bil.
Kom du ikke i en taxa? - Jeg skal køre i taxaen.
Vi må tale sammen.
Jeg har fået et udrejsevisum. Jeg rejser.
Hvad sagde du? - Jeg rejser. Tag med mig.
Hvorhen? - Bare væk herfra.
Vi kan begynde forfra. - Jeg har et ansvar over for mit land.
Luis ofrede sit liv for det. - For Cuba, ja. Ikke for Fidel.
For første gang i mit liv følerjeg, at jeg er en del af noget vigtigt.
Jeg føler, at jeg gør en forskel.
Vi kæmper for retfærdighed. - På udemokratisk vis.
Reformerne kommer før demokratiet. - Hvorfor det?
Jeg vil ikke skændes med dig.
Hvorfor giver du os ikke en chance? - Os to eller dig og slænget?
Du må ikke være vred. - Vrede er for enkelt.
Jeg elsker dig. - Det er det, der gør det indviklet.
Mrs. Fellove.
Comandante Guevara og den sovjetiske ambassadør vil gerne tale med Dem.
Vil du ikke godt blive? - Hvorfor skal du gå?
Det er den sovjetiske ambassadør.
Mere får du ikke. - Er hun ikke en del af aftalen?
Kom.
Hvad laver du?
Du gør mig pinligt berørt. - Den her forsamling er pinlig!
Fingrene væk!
Er der noget, du vil sige?
Kammerat. Dansegulvet er dit.
Skål for Luis Fellove...
...som døde for drømmen om et demokratisk Cuba!
Længe leve et frit Cuba!
Kom.
Længe leve et frit Cuba!
Fico. Jeg kan ikke rejse. - Det er vi nødt til.
Prøv nu at forstå.
Uden dig er jeg fortabt.
Det her er større end os. - Det er der intet, der er.
Kan du ikke se, hvad det er, der sker?
De udnytter dig. Er det det, du ønsker?
Skal de diktere, hvad du skal gøre og tænke resten af dit liv?
Det her er galskab. Du fortjener bedre. Vi gør.
Hvis du bliver, er du ikke herre over dit eget liv.
Vil du ikke nok?
Tag med mig.
Vil du ikke nok?
Vi er de sidste, der er tilbage af vores familie.
Med tiden vil du forstå det. - Tiden er gået.
Det er dit udrejsevisum.
Jeg rejser klokken fem i morgen eftermiddag.
Kammerat, jeg hilser dig.
På vegne af alle kommunister i Cuba byder jeg jer velkommen.
Federico junior.
Du skal have det her.
Du får brug for det den dag, -
hvor resterne af vores familie bliver genforenet.
Tænk ikke på mor og jeg. Vi skal nok klare os.
Vi venter på den dag, vi igen kan spise middag sammen.
Det vigtige er...
...at det er præcis klokken 18.
Ikke et minut over. - Præcis.
Sådan.
Den passer dig lige så godt, som den passer din far.
Den passer ham bedre. Se bare.
Jeg sender bud efter dig, så snart jeg kan.
Skynd dig.
Det skal nok gå.
Gud velsigne dig.
Jeg må af sted.
Vi er lige her.
Næste.
Hvad er der i den? - Kun det mest nødvendige.
God smag.
Hvad er det? - Private optagelser. Og mit kamera.
Åbn den.
Jeg vil fotografere uretfærdigheden i USA.
Armene ud til siden.
Tøm lommerne.
Tag ringen og uret af.
Læg dem her.
Derned.
Også det der.
Det var min fars ur. - Var, ja.
Hvad er det? - Et minde.
I kryb samler souvenirs, før I overhovedet er rejst.
Du kan ikke tage Cuba med dig.
Værsgo.
Næste.
Her er Willis Conover med frihedens musik:
Duke og saxofonisten Coleman Hawkins med "Limbo Jazz".
Hvem er det? - Roomservice.
Hvornår rejste du?
Du mener, hvornår jeg flygtede? Det er et fedt.
Det er godt at se dig.
Så må du være ensom. - Også i den grad.
For en ensom mand er selv en elpære godt selskab.
Jeg giver mig ud for at være eksilcubaner.
Jeg er stadig i Cuba. - Hvor tror du, jeg er?
Joe DiMaggio. - Minnie Minoso.
Han tager sigte.
Sådan.
Hvor skal vi hen? - Til El Dragon Rojo.
En cubansk-kinesisk restaurant, hvor de tror, jeg er forfatter.
Undskyld.
Hvad skulle det være i dag? - Det sædvanlige.
Beluga kaviar, fasantunger marineret au vin de Sauternes.
Smyrnafigner til dessert og en iskold flaske Veuve Cliquot.
Altså stegte ris og bananer.
Lad det gå lidt kvikt. Vi har ikke spist siden revolutionen.
Vidste du, at Cuba er halvt hvid, halvt sort og halvt kinesisk?
Det er tre halvdele. - Alt findes i tre dele for tiden.
Hvad er du for en halvdel? - Ejer af halvdelen.
Du skulle være stand-up-komiker. - Det huskerjeg.
Jeg er bare eksklubejer.
En gang klubejer altid klubejer. Eller en gang eksklubejer...
Fico.
Tag dig en pause.
Tak.
Jeg tænkte på...
Det piner mig at se Fico Fellove arbejde i køkkenet.
Sludder. Jeg er glad forjobbet.
Jeg tænkte på...
Hvad nu, hvis jeg får et klaver stillet op i cafeen?
Ville du have lyst til at...
Lønnen er desværre den samme, men du får drikkepenge oveni.
Okay.
Tak skal du have.
Jeg vil gerne beholde det her job. Det er dyrt at få familien hertil.
For et frit Cuba. - Skål.
Dit liv er så tyndbenet, at det kan skubbes ind under døren.
Problemet med eksil er eksil. - Jeg har en løsning.
Faklen er Aladdins lampe. Den opfylder ethvert ønske, du måtte have i livet.
Jeg ønsker, jeg kunne leve det om. - Det kan du, hvis du genopbygger det.
Vil du arbejde for mig?
Fårjeg gratis drinks? - Det er en aftale.
Skål, mine herrer.
Døren var åben.
Hvor er det skønt, at man hele tiden render ind i gamle venner i New York.
Ved du, hvorfor vi er venner?
Fordi ingen af os tror på tilfældighedernes spil. Tag plads.
Du ser mig måske som en fjende, men jeg har altid set dig som en ven.
Jeg bliver sommetider utålmodig, men aldrig over nogen, -
jeg respekterer, og som også respekterer mig.
Hvordan går det, Joe? - Vi flirter.
Tag hatten af.
Hun var smuk, Havanna. Vi skulle have vidst, hun ville knuse vores hjerter.
Og nu sidder vi så her. Det er skæbnen.
Hør godt efter.
Jeg stod ikke bag den bombe. Det er ikke min stil.
En egg cream, tak.
Chokoladesirup, mælk og mineralvand.
Og et skvæt rom? - Ja. En egg cream.
Hvad hedder du? - Endelig spørger du.
Mit tilbud gælder stadig.
En ny klub i Las Vegas, Nevada. Lav luftfugtighed.
Du behøver ikke svare nu. Tænk over det.
Jeg hader at blive afvist. Hold mig lidt hen.
Knus ikke mit hjerte... endnu.
Boychik.
Kan du lide egg cream? - Ja, og jeg hader høj luftfugtighed.
Hils din familie.
Du har styr på ingredienserne, men mineralvandet er en kunst i sig selv.
Først chokolade, så mælk og så mineralvand.
Men vandet skal hældes rundt i kanten, så det bruser op.
En fornøjelse som altid, Lansky. Jeg mener mr. Meyer.
Godnat, Fico. Nøglerne ligger derude.
Godnat, hvem du end er.
Sæt nu ikke ild til stedet.
Har du nogensinde haft lyst til at forsvinde?
Har du nogensinde haft lyst til at blive?
Forsvinde? Blive? Forsvinde? Blive?
Jeg må hellere forsvinde.
En fornøjelse som altid. Hils duerne.
Hvad laver du her? - Jeg er her...
...sammen med vores delegation til FN.
Har du tid til en kop kaffe?
Jeg er ked af, at du rejste.
Der var ingen grund til at blive. - Nej. Du mistede jo klubben.
Det var ikke det, jeg mente. - Du lyder bitter.
Det er jeg ikke. Jeg har ingen penge...
...men jeg føler mig mere værd end nogensinde før.
Nytter det at undskylde? - Nej.
Prøv at forstå mig. - Det gørjeg.
Tag med mig tilbage til Cuba. - Det er for farligt.
For min sjæl.
Du tror stadig ikke på en sag.
Jeg er ikke loyal over for en tabt sag.
Men jeg er loyal over for en fortabt by.
Det er både min sag og min forbandelse.
Du må ikke hade mig. - Det vil jeg aldrig gøre.
Jeg vil altid elske dig.
Hvorfor kan du ikke elske mig der? - Prisen er for høj.
Pas på dig selv.
Lad være med at græde.
Du kan jo altid elske mig her.
Husk det.
Hvor er du smuk.
Jeg er en uforstilt mand
fra det land hvor palmerne gror
og inden jeg dør ønskerjeg
at lade stroferne flyve fra min sjæl
jeg kommer fra alle kanter
og bevæger mig i alle retninger
jeg er et kunstværk blandt kunstværker
og mellem bjergene erjeg et bjerg
alting er smukt og varigt
alting er musik og fornuft
og som hos diamanten
går kul forud for lys
sammen med jordens fattige
går jeg min skæbne i møde
en lille bæk i bjergene
glæder mig mere end havet
jeg ønsker mig nårjeg dør
statsløs men fri
en buket blomster på min gravsten
og mit fædrelands flag
jeg har plantet en hvid rose som blomstrer i juli og i januar
for den ven der tilbyder mig sin hånd
og for den fjende der flår mit hjerte ud af brystet
planterjeg hverken torne eller tidsler
jeg planter den hvide rose
mit smukke Cuba
smukke Cuba jeg vil altid huske dig
mit smukke Cuba
smukke Cuba jeg vil altid huske dig
gid jeg kunne se dig
som var det den allerførste gang
mit smukke Cuba
smukke Cuba jeg vil altid huske dig
mit smukke Cuba
smukke Cuba jeg vil altid huske dig
15 MÅNEDER SENERE ÅBNEDE FICOS EL TROPICO - NEW YORK
KLOKKEN 18
IKKE ET MINUT OVER
Oversættelse: Mette Stepnicka Scandinavian Text Service 2006